- Lova att du låter mig dö. - Okej, jag lovar!
- Ångrar du vad vi gjorde? - Nej.
Jag saknar henne, Lee.
Om han dyker upp hälsar han på henne.
Jag har en idé som inte är helt enligt reglerna.
Vilka är ni?
Han hade en keps med Whitesnake broderat på den.
Jag har ingen nytta av det här längre.
Tack, läkaren.
Vet hon att du tog njuren?
Vårt samarbete tyder väl på hur långt jag kan gå.
Tack, gode Gud.
Det är Anna. Lämna ett meddelande.
Kan du ringa upp mig så fort du hör det här? Det är brådskande.
- Är Lee här? - Han hämtar sin skåpbil.
Kan jag få prata med dig? Lite snabbt, bara.
- Snabbt, då. - Alla har plötsligt dragit.
Jag vet inte vad jag förväntas göra.
- Du ska väl dra. - Jag antar det.
Ska jag stanna här? Ska jag överlämna mig?
- Jag har en dotter nu. - Ja.
Jag vill träffa henne också.
- Har du pratat med Lee om det? - Jag försökte göra det, men...
- Var det du? - Nej.
Toppen...
Lee skaffade den.
Jag sms: ar bara Michelle med den.
Jamie, jag måste gå nu.
- Kan vi prata mer sen? - Ja.
Eftersom du har mobil, kan du göra mig en tjänst?
Håll ett öga på Beth och patienten.
Ring eller sms: a om deras tillstånd ändras.
- Okej. - Du ska få mitt nummer.
- Hur länge kommer du att vara borta? - En timme ungefär.
- Pratar vi mer sen? - Javisst.
- Jo, Daniel? - Ja?
- Berätta inte för Lee om mobilen. - Okej.
Gud...
- Hej! - Hej!
- Vad gör du här? - Hämtar min skåpbil.
- Hur är det med handen? - Okej.
Ta inte illa upp angående jobbet, okej?
En vacker dag kommer du att se det som en välsignelse.
Dra åt helvete, din nedlåtande jävla idiot!
- Hej! - Jack.
Hur är det?
Det är inte så illa.
Förlåt om jag stör, men jag försöker få tag på Anna.
Hon är inte här.
Okej. Vet du var hon kan tänkas vara?
Kom in.
Det är jobbigt. Fyra år...
Jag beklagar, Jack.
Jag fick veta att hon inte har jobbat. Hon sa inte varför...
- ...eller vad hon har gjort istället. - Okej.
Jag misstänkte att hon hade varit otrogen, men hon nekade till det.
Inte konstigt att hon inte svarar.
- Vad ville du? - Jag hade en fråga gällande Beth.
Shit... Ursäkta, det är min chef.
Ed. Jag vet. Det är rätt illa.
Kallsvettig och allt.
- Vad gör du? - Va?
- Vad fan gör du? - Jag ville ha mjölk.
I frysen? Vad letar du efter där?
- Letar du efter den här? - Nej.
Vad är det, då?
Okej. Ja, Anna förvarade den åt mig.
Varför sa du inte det?
- Jo... - Så ni har haft kontakt?
- Jag och Anna? - Ja.
- Så du vet var hon har varit. - Nej.
- Men hon har knullat med dig. - Jack?!
- Knullat med dig. - Gud, nej!
- Vad är det, då? - Jack...
Ni två är lika hemska. Försvinn härifrån!
Okej, men kan jag få flaskan?
- Skämtar du? - Det är jätteviktigt.
Försvinn härifrån innan jag ringer polisen.
När återvänder du?
- Till jobbet? - Ja.
- Snart. - Är du redo för det, då?
- Tja... - Vem är det nu, då?
Hallå?
- Hej! Är det Chloe? - Ja.
Det är inget sånt.
Du har varit otrogen och du ljög om honom.
- Jag ljög inte. - Vad gjorde du, då?
Jag nämnde honom inte.
- Anna... - Vad då?
Jag gillar honom inte. Han må ha mist sin fru -
- men spring inte till honom så fort han vill.
Jag kan inte rå för att han dyker upp här.
- Jag måste veta vad han vill. - Varför?
- Därför. - Du är förhäxad av honom.
Jag märker det, Anna.
Jemima sover Hon är lik dig
"Jag skulle göra allt för att få se henne, för att få träffa dig."
- Gör det. - Säkert?
Ja. En bättre chans får vi inte.
Okej.
"Tänk om det finns ett sätt du kan göra det på." Smajlis.
Ja.
"Vad menar du?"
Jag ligger ju här på sjukhuset...
Jag fick ju inte tag på dig.
- Han bad mig komma in. - Så han vet?
- Bara att du har umgåtts med mig. - Okej.
- Varför svarade du inte? - Jag vill inte vara med längre!
Du sa att du var klar. Att hon skulle få dö.
Jag vet, men så ringde den här kvinnan.
Har du inte gått för långt redan?
- Var ska det sluta? - Vi är vid slutet.
Transplantationen är avklarad.
Jag ber bara om en sista tjänst. Snälla, Anna?
Efter det här ber jag aldrig om nåt igen.
Jag lovar.
Vem är det till?
- Nån som är sjuk. - Vem då?
Nån, bara.
Är det det du har gjort som tjänstledig?
- Ja. - Varför?
Eftersom...
Han behövde det.
- Är han orsaken till att det är slut? - Nej.
Är han inte det?
- Jag flyttar ut, eftersom... - Varför?
Jag är inte lycklig längre.
- Besvara min fråga. - Vilken?
- Har du legat med honom? - Jack.
Har du det?
- För en tid sen, ja. - När?
Spelar det nån roll?
- Mer än en gång? - Ja.
Förlåt.
Fick du tag på den?
Jamie!
- Tänker du ta dem? - Ja.
- Var ska du gömma dem? - Jag vet inte än.
När den här platsen hittas kommer de också att hittas.
Det är bättre att vi har tillgång till dem än nån annan.
Vem säger att vi inte kan omgruppera nån gång?
- Pengarna kanske kan tvättas. - Visst.
Du kan bygga en ny bunker.
- Vad fan?! - Vad är det?
Vem har varit här?
- 30000-40000 är borta! - Det var inte jag.
- Jamie! - På riktigt.
Vad är det som händer? Lee, vad är det?
- Vad använde du dem till? - Hur sa?
Vad köpte du för pengarna?
Jag vet inte vad du pratar om.
- Det var njuren, va? - Nej!
- Jävla lögnare! - Lee...
Din lögnare!
Fattar du inte att det får konsekvenser för dig?
För alla runt dig?
- Vänta nu. - Inser du inte faran...?
- Självklart gör du det. - Lee, snälla?
Men det skiter du i.
- Hur kunde jag säga till dig... - Lee?
...att jag beundrade dig?
Att du inspirerade mig. Hur fan tänkte jag då?
Hon stönade ett par gånger vilket gjorde mig rädd.
Men det var allt.
Det var rätt av dig att ringa.
Daniel?
Kan vi fortsätta prata nu?
- Ja, just. - Minns du...?
Jag minns, men jag måste göra en grej.
- Kan det inte vänta? - Nej.
- Kan inte det här? - Jo, visst.
- Shit! Rob? - Ja?
Han tänker göra det. Han åker nu.
Till sjukhuset? Vi drar.
Är du redo?
Okej.
Vad tänker du på?
Jag tänker bara på...
...vad som händer härnäst.
Härnäst vaknar hon förhoppningsvis.
Efter det, då?
Har du inte tänkt på det?
Ärligt talat trodde jag aldrig att den dagen skulle komma.
Jag sitter i en riktig knipa, va?
Återuppståndelse kan vara svårt att förklara.
Ja.
Ja, lite av en knipa.
Hatar Beth mig för att jag inte lydde henne?
Jag hade ju lovat henne.
- Vad har du för alternativ? - Vi vet vilket alternativet är.
Ja, precis.
Jamie?
Jamie!
Jag vet inte var fan han är.
- Beklagar att det är slut med Jack. - Det är okej.
Det hade hänt förr eller senare.
- Är det så? - Ja.
Det kändes aldrig riktigt rätt.
Man spelar en roll.
Man låtsas känna nåt som man tror att man borde känna.
Jag inser att jag har gjort det hela tiden.
- Låtsats? - Ja.
- Vad då? - Inget särskilt.
Oavsett vilka skäl jag har att göra det här... Skuld eller stolthet.
- Eller kärlek. - Eller kärlek, så klart.
Så måste du veta... Jag vet att det inte är rätt läge...
...men det var inte på låtsas med dig. Aldrig.
Det är viktigt för mig att du vet det.
Ni har pengarna nu.
Ja, tack för dem, Lee. Men det är inte allt vi vill ha.
- Vad mer vill ni ha? - Det vet du.
- Jamie? - Mm.
- Varför? - Hämnd.
Precis. Han måste straffas för vad han gjorde mot Sebastian.
Jag vet inte var han är, så...
- Vad då? - Måste vi göra om det?
- Spela inte dum. - Jag spelar inte.
- Vad gör du, då? - Håller käften.
- Eftersom han är din vän? - Eftersom han är din vän, Lee?
- Nån som gör så här är ingen vän. - Det är inte ni heller.
Gör vad du vill med tummen eller spöa skiten ur mig! Det funkar ändå inte.
Varför inte?
För det är bara smärta.
- Bara smärta? - Precis.
Jag börjar inse...
Fan också!
Aj, fan!
- Har hon förlåtit dig än? - Typ.
- Typ? Inte riktigt, då. - Nej.
Nej, jag tycker att han är mer lik dig.
- Eller hur? - Än vem?
Jamie.
- Jag vet inte. - Jo, det är han.
Otroligt vad lite av honom man ser.
Jag vill inte verka elak eller ifrågasätta vem föräldrarna är.
Vill du ha kaffe?
Ja, om du ska gå ner dit. - Mormor vill ha kaffe.
- Latte. - Okej.
Jag tror att jag har fått en chock. Har jag det?
- Säkert. - Aj!
- Jag mår illa. - Det är ett tecken på det.
- Och yr. - Du sköts nyss i foten.
Vi tar det en gång till.
- Det finns alltså en bunker? - Ja.
Och den finns under jord.
Lee?
- Lee! - Fan!
Ja!
Hur många är där nere?
Gud! Okej, okej... Vänta ett ögonblick.
- Vad skrev du? - Att vi är här.
- Okej. I entréhallen? - Ja.
- Okej. - Eller Michelle är det.
Ja.
Vi borde ha förstärkning.
- Och dela på gripandet? - Han dödade en snut, Rob.
Ju större brott, desto större ryktbarhet.
- Shit! Han är redan här! - Här?
- Ja, där uppe. - Var?
Han har gått vilse.
Han får väl be en sköterska visa honom vägen.
- Kom. - Okej.
- Hallå? - Shit!
Vad har han för nummer? Var är du, Jamie?
Han gjorde tummen upp. Han är på väg ner.
Det visade sig vara nåt banalt.
Jag vet, Chloe.
Jag vet. Jag ska det.
Jag måste lägga på. Vi hörs senare. Hej då.
- Hej! - Hej!
- Är dr Milton här? - Nej. Han kommer om några minuter.
- Vem är du? - Vi jobbar tillsammans.
Oj... Förlåt.
- Lägg dig igen. - Nej.
Nej, jag menar det. - Daniel? Daniel!
- Så där. - Tack.
- Dr Milton är fantastisk. Eller hur? - Mm.
- Jag tycker att han är fantastisk. - Det tycker jag med.
Han räddade livet på mig.
- Jag har autoimmun hemo... - Hemolytisk anemi?
Om det är riktigt illa -
- måste man ta bort mjälten. Annars dör man.
Vad mer tog han bort?
Inget annat. Vad menar du?
Vad är det?
Hon var här.
- Vem då? - Din donator.
- Hon har opererats och pratar bara... - Försök inte! Vem är du?
Hon vet inte om det!
- Allt jag har... - Daniel!
Allt jag har gjort har varit mitt enda alternativ just då.
Det enda alternativet har varit att göra det -
- eller att låta Beth dö. Och det var aldrig nåt alternativ.
Även om du då stal en njure?
Vad försöker du bevisa?
Handlar det ens om Beth?
- Anna... - Jag trodde att jag förstod.
Jag visste att det här var sjukt, men jag trodde att det var av kärlek.
Men vet du vad? För första gången är jag faktiskt rädd för dig.
Inte ens kärlek kan rättfärdiga det här.
- Du... - Låt bli mig!
- Nej. - Låt bli mig!
Vad fan är det som händer här?
- Lee? - Han var med om ett missöde.
- Vilka är ni? - Oroa dig inte för det. Var är han?
- Hallå? - Åh, gud!
- Michelle? - Det är en fälla.
- En fälla? - Polisen har min mobil.
De skickade meddelandena.
- Jag går till entrén. - Nej, de är där.
Du måste ta dig härifrån!
- Var det han? - Var?
Där uppe. Jag tror att det var han.
Herregud!
Håll käften!
- Du ljuger. - Jag ljuger inte.
- Du sa att han aldrig går härifrån. - Han pratade om att överlämna sig.
- Idag? - Ja.
- Samma dag som vi letar efter honom? - Vad tänker ni göra med honom?
- Fråga inte sånt du inte vill veta. - Värre än du kan föreställa dig.
- Varför? - Låt bli.
Varför ska ni skada nån på grund av nåt ni inte kan påverka?
- Ni har pengarna. - Ingen upprättelse.
- Varför är det så viktigt? - Anna, sluta.
Hans enda brott var idioti.
Nej, hans brott är att ha skickat min son i fängelse.
Där skurar han toaletter och andra förnedrande saker.
- Jag skiter i hur det gick till. - Mår ni bra av att skada honom?
- Det handlar om rättvisa. - Absurt!
- Sluta nu. - Obegripligt!
- Håll käften! - Sluta!
- Slå henne inte! Vi gör som ni vill. - Som om jag inte redan visste det.
Kalla inte det jag gör för absurt igen.
Och undergräv aldrig hederligheten i det jag gör för min son.
- Eller ädelheten. Har du förstått? - Ja.
Det är bäst att nån snabbt har ett förslag -
- annars blir jag riktigt irriterad.
- Du måste dra. - Jag vill träffa dig. Och Jemima.
- Vem är Jemima? - Vår dotter!
Vi har fått en son.
- Va? - Okej, lyssna på mig.
- Lyssnar du? - Ja.
Längst in på sjukhuset finns ett väntrum. Gå dit, bara.
- Ge mig honom. - Vänta lite. Varför?
- Du gav polisen min mobil! - Vad då för mobil?
Varför hade du ens en?
Jag hatar dig. Du ska vara på min sida.
Jag är på din sida. Men det...
- Han har en mobil. - Vad sa du?
Han har en mobil.
Jag kan ringa honom och be honom komma tillbaka.
- Bra. - Va?
- Vad ska jag göra? - De dödar honom.
- De dödar oss. - Och vems fel är det?
Jag sa ju att det får konsekvenser. Bara din fru mår bra, kan andra fara.
Du är fanatisk!
Ja, det är sant. Det vet du.
- Daniel, va? - Ja.
- Min mobil ligger på labbet. - Kom, då.
- Kan du övervaka dem utan mig? - Skämtar du?
Så du skulle ta fram ett botemedel som inte fanns.
Samtidigt hade du en klinik för brottslingar.
- Inte bara för brottslingar. - Okej?
Du är fanimej galen.
- Var är du? - Titta upp!
Jamie...!
- Gud... - Jamie...
- Han är så vacker. - Du ser honom knappt.
Jo, jag ser honom. - Hej, Jemima.
- Shit... Vad heter han? - James, så klart.
Hej, James! Hej, min son.
Hej, vännen.
Jag saknar dig så!
- Jamie, spring! - Det är polisen! Stanna där!
Jamie, var inte dum nu!
Var fan är den?
- Kom igen! - Jag vet att...
- Jag vet att den är här. - Om du försöker vinna tid...
Om du varnar honom eller säger åt honom att inte komma -
- dödar jag dig, din fru, den andra och Lee.
Sen får råttorna kalasa på er. Har du förstått?
Ja.
Seså!
Stanna!
- Talsvar. - Jag vill lyssna.
- Lämna ett meddelande. Kom ihåg... - Jag vet. - Jamie, det är Daniel.
Jag vet inte var du är, men kom till bunkern så snart du kan.
Jag förklarar vad jag vill då. Okej. Hej.
Och nu?
- Vi får se om han ringer. - Eller kommer.
Vad finns där?
- Inget särskilt. - Säg inte "inget särskilt".
Är det hon?
Ja, det är det.
- Fan... - Nu räcker det.
- Herregud! - Jag sa åt dig!
- Jag kan inte låta bli. - Ge honom smärtstillande.
Ja! Ja, snälla!
Okej, ge honom nåt.
- Jag måste gå ner till mottagningen. - Mottagningen?
- Nej, han får klara sig utan. - Nej! Snälla, det kan jag inte!
- Det kan jag inte! - Okej, då!
Jag följer med dig.
- Lee, om du försöker göra nåt... - Vad fan skulle jag kunna göra?!
- Okej, då går vi. - Skynda er!
- Vad har hänt med henne? - Hon har opererat bort en njure.
Herregud...!
Själv hade jag inte velat ta bort en vårta här.
Har du hittat dem än?
- Allt okej? - Ja! Fortsätt.
- Säkert? - Jag kommer!
- Shit! Förlåt. Gick det bra? - Kom här!
- Hur länge har du haft henne här? - I knappt tre månader.
- Du måste verkligen älska henne. - Ja, det gör jag.
Okej. Du får ta västra plattformen.
- Såg du honom? - Nej!
Tack!
Nu slutar du grina som en unge.
- Stå still! - Vem är du?
Det spelar ingen roll. Lägg dig ner. - Mercy!
Lägg dig ner, ditt kukhuvud! - Mercy!
Mercy!
Dags att gå tillbaka dit.
Var inte dum nu!
Hej!
Kolla vem som kom.
Hej, Jamie!
- Vet du vem jag är? - Nej.
Men du vet vem min son är, va? Sebastian.
- Det var inte meningen. Jag lovar. - Det spelar ingen roll.
Nu ska vi tre gå härifrån, så säg hej då till dina vänner.
Du kommer aldrig att se dem igen.
- Hur så? - För du är snart död.
Precis.
Inte bara det. Du dör på det mest utdragna...
...brutala och långsamma sättet. Har du förstått?
Mercy!
Rör dig inte, för då skär jag av din halspulsåder.
Vad fan gör du?
- Släpp den! - Nej, släpp den, du!
- Jag gör det. - Daniel, släpp henne! Snälla!
Du ska veta att jag kommer att döda varenda en som är här.
Men du ser henne förblöda.
Mercy?
- Daniel? - Shit!
Släpp henne!
Släpp den.
Nu!
Släpp den!
Vad fan, Keith! Låt bli! Keith, låt bli!
Sparka dit den. Nu!
Anna?
Nu är det din tur, Mercy.
Lägg ifrån dig vapnet.
- Sen kan vi gå skilda vägar. - Mercy? Gör som han säger.
Mercy?
Ja, precis!
- Nej! - Skjut honom!
Mercy, nej!
Mercy?
Fan ta dig!
Anna...
Mår alla bra?
Jag tror det.
- Lee? - Ja.
Bortsett från foten.
Vad händer nu?
Daniel, vad händer nu?
Text: Helena Lindén www.sdimedia.com